Ångbåtsbryggan i Sigtuna
Om du hade bott i Sigtuna
Om du hade bott i här för 120 år sedan så hade ångbåtsbryggan varit en välkänd plats för dig. Härifrån gick båtar till Stockholm och Uppsala. Resan var snabb och bekväm för sin tid men inget för dagens pendlare. Det tog fyra timmar till Stockholm och två timmar till Uppsala.
Personerna på bilden är okända men med hjälp av kunskap om tiden och platsen kan vi ändå leva oss in i deras situation.
Kläderna berättar
Om vi tittar på personernas kläder så ser vi blusar, kjolar, hattar, skjortor och kavajer. De flesta verkar tillhöra en samhällsklass där man har råd med rena fina kläder. Tydligast syns det på kvinnorna. Mannen som står ombord på båten verkar jobba där. Han håller i tampen till ett rep som båten är förtöjd med. Det är svårt att se men visst anar man att hans kläder är lite enklare?
Solen skiner och två kvinnor bär parasoll som skydd mot ljuset. Kanske är det en het sommardag. De två personerna närmast i bild ser ut att bära sina ytterplagg över armen.
Alla har något på huvudet och ingen har bara ben eller armar. På den här tiden var det en oskriven regel att inte klä av sig mer än så här. De kan jämföra med att de flesta idag inte skulle gå in på en restaurang med bar överkropp.
Sigtunas ångbåtstrafik
Vart ska de resa? Antagligen till Stockholm eller Uppsala. Båtar mellan Stockholm och Uppsala började gå redan år 1822. Det var långt innan järnvägen byggdes och 84 år innan fotot togs. Före industrialiseringen fanns inga motorer. Då var det segel eller åror som satte båtarna i rörelse. En stor skillnad var att ångbåtarna hade mycket lättare att passa tiden. De behövde inte vänta på rätt vindar.
År 1880 hade Sigtuna fått en ny ångbåtsbrygga och omkring sekelskiftet 1900 fanns det flera olika ångbåtsbolag som konkurrerade om passagerarna. De lockade med billiga biljetter och ett bolag bjöd på frukost ombord.
Resor för både nytta och nöje
Det var många Sigtunabor som använde ångbåten för att transportera varor. I stort sett all frakt till och från stan gick med båt. Varje dag reste folk till torgen i Stockholm för att sälja potatis, hemvävda trasmattor, frukt, grönsaker och annat. Men människorna på bilden ser inte ut att vara klädda för den sortens arbete. Kanske ska de göra någon annan typ av affärer. Eller så är de på nöjesresa. Ångbåtarna hade serveringar med mat, öl och sprit. Det fanns en salong för herrar och en annan för damer.
![Män och kvinnor, varav två med parasoller står i solskenet på bryggan där en ångbåt ligger förtöjd och lastad med varor.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/08/fo202985-2-1024x727.jpg)
Ångbåtsbryggan i Sigtuna år 1906.
- År 1667 började postbåtar segla mellan Uppsala och Stockholm.
- År 1807 byggde Samuel Owen Sveriges första ångmaskin.
- År 1818 byggdes den första svenska ångbåten i allmän trafik, Amphitrite.
- År 1822 startade linjen Stockholm-Uppsala.
- År 1856 sattes hjulångaren Sigtuna i linjetrafik Stockholm-Sigtuna-Löfstaholm.
- I början var ångbåtarna hjulångare med träskrov. Senare blev båtar med propeller och metallskrov vanligare.
- År 1936 slutade båten att gå till Uppsala på grund av konkurrens från bussar, bilar och tåg.
Fundera och samtala
- Hur tror du att resandet mellan Sigtuna och Stockholm kommer att se ut om hundra år?
- Hur tror du människor kommer att klä sig om hundra år?
Vad vet du om Ångbåtstrafiken?
Starta quizetAndra foton med hamnar och båtar
![Ett svartvitt foto av en ångbåt. Det står människor både på däck och på isen alldeles intill båten.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/08/3415-sven-sahlstroms-arkiv.jpg)
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/07/se-ab-emh-0001223-1024x684.jpg)
![Ett svartvitt foto av elva pojkar i badbyxor på en pråm.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/07/se-ab-emh-0002131-1024x716.jpg)
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/06/angbatsbryggan-da-1024x753.jpg)
![En pojke i sjömanskostym står med ryggen mot fotografen och tittar på en ångbåt och en segelbåt med hissat segel.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/02/sjofroken-1901-klubbensborg-1024x735.jpg)
![Ett svartivtt foto av båtar vid Skeppsbron. Fyra stora lyftkranar finns på kajen och vattnet är fullt av båtar.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/11/skeppsbron-1955.jpg)
![Svartvit bild av fiskeläget med små bodar, träbåtar och bryggor. Två barn leker vid vattnet.](https://lanskallan.se/app/uploads/2022/11/landsort-da-1024x642.jpg)
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/06/22019229-1024x765.jpg)
Hundraåriga skolminnen
Vägen till Husby skola
På kartan här nedanför kan du se var de tre barnen bodde och var skolan låg. Det fanns ingen skolskjuts, inga bussar och ingen hade cykel. Ida var den som hade längst till skolan. Torpet som hon bodde på hörde till Steninge, så hon fick gå i en skola nära slottet först. Idag skulle vi säga lågstadiet men då hette det småskolan. Dit var det 5 km. Men för att kunna fortsätta i folkskolan (mellanstadiet) så fick hon gå nästan en mil till Husby. Hon berättar att hon ibland blev så trött så att hon somnade i diket.
Elsa växte upp på torpet Älgestavret som ligger 5 km från skolan. Hon gick till skolan i Husby från att hon var sju år gammal. Hon berättar att hon tyckte att skogen såg mörk och hemlighetsfull ut. Hon gick ensam den första biten men fick sällskap av skolkamrater när hon kom närmare skolan.
Lektionerna började klockan 9:00 och det gällde att hålla tiden. Om det var mycket snö så tog det längre tid att pulsa hela vägen. Elsa minns att både kängor och strumpor var genomblöta när barnen kom till skolan. Det fanns en kamin i skolsalen där barnen hängde alla blöta strumpor på tork under dagen. Kaminen användes också till att värma mjölken som varje barn hade med sig att dricka tillsammans med smörgåsar. Det var skollunchen och barnen åt den i kapprummet.
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/05/husby-gamla-kyrkskola-1024x723.jpg)
Foto: Udo Schröter CC BY-SA via Wikimedia Commons
![Två barn och tre vuxna på trappen till ett torp.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/05/algestavret-1024x768.jpg)
Elsa är det minsta barnet på bilden. Hon står tillsammans med mamma Sigrid (längst till vänster) och pappa August (längst till höger) framför torpet Älgestavret. Två inneboende är också med på bilden.
Karta från år 1867
1 Husby kyrkskola.
2 Elsas hem, torpet Älgestavret.
3 Johans hem, Rolstatorp.
4 Idas hem, torpet Anderslund.
![En gammal sepiafärgad karta med fyra siffror utsatta.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/05/marsta-torp-och-skola-1-4-1024x585.jpg)
Hittar du Sigtuna, Märsta, Steninge, Rosersberg eller andra platser som du känner till på kartan?
Fick inte gå i skolan
Johan minns att det tog 10 minuter att springa till skolan. Han smet dit ibland trots att hans pappa tyckte att det var onödigt. Johan behövdes i jordbruket. Pappan arbetade på olika byggen och då var Johan tvungen att sköta djuren, bland annat en häst och två kor. Johan minns att han tog en kålrot från landet och åt den på väg till skolan. När han kom från fick han stryk av läraren för att han var sen och hemma fick han stryk för att han inte hann arbeta tillräckligt. De andra barnen hade smörgåsar med sig till lunch men Johan hade ingenting.
Gympa i klassrummet
Så här minns Elsa: ”Gymnastiklektionerna hölls på ett lite annorlunda sätt. Då barnen skulle ha gymnastik fick de ställa sig i gångarna mellan bänkarna. Läraren öppnade fönstret. Sedan var det: Armarna uppåt sträck! Knäna böj! Det fanns inte någon gymnastiksal och inte några gymnastikkläder heller. Så när man hade gymnastiserat färdigt var det egentligen bara att stänga fönstret och sätta sig ned i bänkarna igen.”
Ledigt för att arbeta
Skolan pågick måndag till lördag med uppehåll för jul- och sommarlov. En dag i månaden var det skurlov. Då storstädades skolan. På vanliga skoldagar skötte eleverna om skolan. De sopade och bar in ved till kaminen. På hösten var det potatislov i tre dagar. Då var alla elever lediga för att hjälpa till med att ta upp potatis. Antingen arbetade de hemma eller hos någon annan familj.
Ida som hade en mil till skolan arbetade hos trädgårdsmästaren på Steninge när hon kom hem. Och Elsa minns att det var en hel del läxor att göra och att de tog upp en stor del av söndagarna, veckans enda lediga dag. När barnen kom till skolan på måndagen så ställde de upp på led. Läraren kontrollerade sedan att de var rentvättade. Eleverna gick in i klassrummet men satte sig inte förrän läraren gav klartecken. När de svarade på frågor reste de sig och stod upp bredvid bänken. Den som inte kunde sin läxa fick sitta kvar efter skolan och läsa.
Omkring år 1968 började de flesta skolor med lediga lördagar. Idag har du rätt till gratis lunch i skolan. Du får skolskjuts om du bor långt bort och våld används inte längre som uppfostran.
Ida Edbom född år 1895. Anderslund
Elsa Engholm född år 1913. Älgestavret
Johan Herbert Rask född år 1907. Rolstatorp
Fundera och samtala
- Hur gammal är man idag när man kan börja gå själv till skolan?
- Vilka är de tre största skillnaderna mellan din skolgång och de tre barnens i texten?
- Kan du se några likheter mellan skolan nu och då?
- Texten bygger på intervjuer med de tre barnen som gamla? Vilka fördelar och nackdelar finns med den sortens källa?
- Tror du att skolan kommer att förändras lika mycket de kommande 100 åren?
Vad vet du om skolan för hundra år sedan?
Starta quizet![](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/11/40-2-38-ulriksdalstorp-exteriort-interi-1024x728.jpg)
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/10/ulriksdalstorpet-r-rosen-tyreso-hembygdsforening.png)
![Två kvinnor står på knä och tvättar i en vak i isen strax intill land. Ett barn står bredvid. En kvinna står vid en träbalja och håller en kanna i handen.](https://lanskallan.se/app/uploads/2022/12/trollsjon-01.jpg)
![Ett tryckt kontrakt med viss fält ifyllda för hand, t.ex. datum och personer.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/10/kontrakt-karlberg-s-1-633x1024.jpg)
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/11/svartloesa-haeradsraett-ab-f2-53-1905-bild-2170-sida-212-e1699264045217.jpg)
![Ett torp med ingenbommade fönster.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/05/1982-29a-1024x648.jpg)
Nattvakt på Steninge
Torpare odlade på hyrd mark
Ida växte upp på torpet Anderslund (karta/bild). Hennes pappa var torpare. Att vara torpare innebar att man bodde i en liten stuga på landet, ett torp. Men torparen ägde inte torpet själv. Det var ett gods eller en större gård som ägde marken och torpet och gjorde ett avtal med torparen. I det här fallet var det Steninge. Avtalet bestod mest av krav på torparen och hans familj. Du kan läsa flera sådana torparkontrakt här på Länskällan (se nedan).
Torparkontraktet bestämde oftast att torparen skulle jobba ett par dagar i veckan på den stora gården. För det fick han bo i torpet och använda marken runt omkring för att odla och ha djur.
Dagsverken och nattarbete
Idas pappa hade ett lite annorlunda torparkontrakt. Precis som andra torpare så skulle han göra två dagsverken (arbeta två dagar med jordbruket) på Steninge. Men han hade inget eget jordbruk som många torpare. Istället hade han ett lönearbete: som Steninges nattvakt.
Jobbet som nattvakt började klockan 21.00. Varje timme blåste nattvakten i ett horn så att alla på Slottet visste att allt var lugnt. Klockan 01.00 brukade han försöka vila lite genom att sätta sig ner men det fanns ingen tid till att sova och klockan 02.00 var det dags att gå en ny inspektionsrunda. Klockan fyra på morgonen var nattpasset över. Samtidigt var mjölkningen klar i ladugården. Nattvakten skulle då hjälpa till med det tunga arbetet att lasta mjölkflaskor på en vagn så att de kunde transporteras iväg och säljas.
Efter arbetet med mjölken var det äntligen dags att gå hem och vila. Anderslund låg 5 km från Steninge och det tog en timme att gå. Det blev någon timmes vila innan det var dags att gå tillbaka för att börja dagsverket med Steninges jordbruk klockan 8.00.
Hela familjen jobbade
Som nattvakt fick Idas pappa en liten lön. Familjen hade 12 barn och de som kunde fick hjälpa till med försörjningen. Som torpare kunde de ha några djur och odla lite själva. Men då krävdes det att barnen hjälpte till. När pappan blev äldre kunde några av de äldre sönerna ta hans dagsverken. Alla hjälpte också till att fiska i Märstaån och plocka bär i skogen. Ida berättar hur hennes mamma väckte alla barn klockan 04:00 för att gå ut i skogen och plocka bär under den korta bärsäsongen. Bären såldes sedan på Steninge eller i Stockholm och gav lite extra inkomster.
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/04/anderslund-pa-kartan-1024x530.jpg)
På kartan ser du torpet Anderslund långt ner i mitten. Järnvägen upp mot Märsta går på kartans högra sida. I kartans högra hörn ligger Rosersbergs station.
![Ett torp med ingenbommade fönster.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/05/1982-29a-1024x648.jpg)
Torpet Anderslund fotograferat år 1980. Torpet låg på militärens övningsfält och är nu rivet.
Artiklen bygger på Ida Edboms (född 1895) berättelse från 1978 i Husby Ärlinghundra Märsta hembygdsförenings skrift ”Gamla Märsta i ord och bild” från 1980.
![Ett hundratal personers uppställda på ett svartvitt foto](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/05/1978-017-1024x690.jpg)
Änkefrun Anna Holm samlade alla anställda på Steninge vid makens begravning. Hon satt själv i mitten när bilden togs år 1912.
Fundera och samtala
- På vilket sätt skulle nattvaktens arbete och villkor ha varit annorlunda om dagens teknik fanns då?
- Känner du till några lagar och regler som finns idag och göra arbetsvillkoren bättre? Vilka i så fall?
- Vem eller vilka är ansvariga för att försörja en familj idag? Hur har synen på det ansvaret förändrats?
Vad kan du om torparlivet på Steninge?
Starta quizetTorparkontrakt
![Ett tryckt kontrakt med viss fält ifyllda för hand, t.ex. datum och personer.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/10/kontrakt-karlberg-s-1-633x1024.jpg)
Strumpfabriken
Fabriken sökte kvinnlig arbetskraft
I strumpfabrikens annons här intill kan du se att de sökte efter kvinnor som hade erfarenhet av industriarbete. Idag hade det räknats som diskriminering att skriva vilket kön man vill ha på den som som ska göra ett jobb. Men på 1940-talet var det helt naturligt. Kvinnor hade lägre löner än män, så det var billigare att anställa dem. Dessutom så var många män inkallde till armén och beredda att rycka ut om Sverige skulle dras i i andra världskriget.
Fabriken ordnade daghem och bostad
För att få arbetskraft till fabriken så hittade strumpfabriken på att starta ett daghem som tog hand om barnen medan kvinnorna arbetade. De hade också ett hus med lägenheter som kvinnor kunde hyra. Huset låg vid nuvarande Huddinge gymnasium. Det var dass på gården och på övervåningen hade Strump-Janne, fabrikens föreståndare sitt kontor.
Vilka arbetade på fabriken?
Som mest jobbade 164 personer på strumpfabriken. 70% var kvinnor och många bodde i villorna runt Huddinge station. Där hade de köpt tomter och byggt hus under 1920- eller 30-talet. En del hade säkert män som kallats in till armén och var i behov av extra inkomster. Flera av de anställda hade flytt från Estland där andra världskriget rasade.
Förutom de som arbetade på strumpfabriken så kom andra kvinnor dit och lämnade in strumpor för färgning. Det var strumpor som de själva hade tillverkat hemma.
Bättre tider – då stängde fabriken
Efter kriget kom sjöfarten och handeln mellan länder igång igen. Nylonstrumpor utan skarvar var det nya som alla ville köpa. För att tillverka det krävdes att fabriken köpte helt nya maskiner. Fabriksägarna tyckte att det blev för dyrt och att det skulle bli svårt att tjäna så mycket pengar så att det täckte kostnaderna för nya maskiner. De förstod att de skulle behöva konkurrera med billiga strumpor från andra länder, där lönerna var lägre. Därför lade de ner fabriken år 1954.
![Kvinnor sitter vid symaskiner i ett stort rum med takfönster.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/03/strump-3-1024x763.jpg)
Arbete på övervåningen i den gamla oljefabriken dit strumpfabriken flyttade 1939.
![Annons från Aktiebolaget Stockholms strumpfabrik. Efter företagets namn, adress och telefonnummer så står att de "söker kvinnlig arbetskraft, företrädelsevis sådana som har varit sysselsatta inom manufakturbrancschen.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/03/annons-strumpfabriken-666x1024.jpg)
Strumpfabrikens annons.
![Kvinnor vid bänkar i en stor lokal.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/03/strump1-1024x752.jpg)
Strumpfabriken på 1950-talet.
Fundera och samtala
- Vilka var fördelarna med att fabriken erbjöd bostad till arbetarna? För vem var det en fördel?
- Hur tror du att arbetsmiljön på en fabrik idag skiljer sig från vad du kan se på bilderna?
Vad vet du om strumpfabriken?
Starta quizetMer om Huddinge
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/02/doda-bron-150x150.jpg)
![Ett svartvitt foto av en ljus tvåvåningsbyggnad .](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/12/prastgarden-huddinge-150x150.jpg)
![Svartvitt foto av stationshuset i putsat tegel till höger om vägen och en liten stuga med grästak till vänster.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/02/jvmkdaa13209-150x150.jpg)
![Under rubriken Glömsta fabrik syns många olika varianter av soffor, stolar och bord i trä. Underst en prislista och en förteckning av fler produkter som fabriken tillverkar.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/02/glomsta-fabrik-produktblad-150x150.jpg)
![Tretton flickor står uppställda framför Glömsta gård tillsammans med sin föreståndarinna. Texten under bilden lyder: Från barnhemmet vid Glömsta.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/12/idun-foto-2-150x150.jpg)
![Ett uppslag ur en bok visar en svartvit bild av en flicka i huckle på ena sidan och texten Ogifta Hulda Fredrika Uppstörm f 16/4 71. Str. för 3 öres stöld. P.U. 56.D.6.-94.116.D.1-93. Rapp. 28/2 95.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/12/se-ssa-0023-01-fxib-bild-3012-stitch-150x150.jpg)
![En färgbild av ett pyramidformat juicepaket prytt av apelsiner och texten vic-jos.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/02/94337-040-01-150x150.jpg)
![Flygfoto över en gård tornprydd gård med flygelbyggnader och park. Två ekonomibyggnader, lada eller stall syns också.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/02/fb1806-150x150.png)
![Svartivtt foto av ett hundratal människor på en sandstrand.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/02/varbybaden-1930-150x150.jpg)
![Svartivtt foto av ett hundratal människor på en sandstrand.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/02/varbybaden-1930-150x150.jpg)
![Bildtexten lyder: En flicka sjunker ihop vid ett träd och gråter. "Avbryt sågningen - gå hem" ropar talkörer medan polishundarna skäller. Men snart har poliskedjor rensat området från aktivister och trädfällningen kan börja.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/01/artikel-dn-fallan-150x150.jpg)
![En handritad karta medbackstreck istället för höjdkurvor.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/10/generalstabskartan-1892-150x150.jpg)
![En svartvit bild av människor på och runt spåret där ett trasigt ånglok står.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/03/c8656cdd-2660-44e0-9949-4fe5eab1e7c9-150x150.jpeg)
![Reklamblad med teckning av fabriken.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/03/oljefabriken-1-scaled-scaled-150x150.jpg)
Kvinnor inom industrin
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/01/mariasletvidstrykbordetfittjafamiletvattomkr1950xollescan-665x1024.jpg)
![svartvitt foto av tre kvinnor som sitter böjda över en telefonväxel med ryggen mot kameran.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/07/atlas-diesels-telefonvaxel-1949-e1692621080654-1024x1021.jpg)
![Ett svartvitt fotografi av en kvinna i rutig klänning sitter vid en gammaldags telefonväxel som står i ett rum med småblommiga tapeter.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/08/telefonvaxel-hedvigsl.jpg)
![Svartvitt fotografi, två kvinnor stryker och hänger tvätt i tvätteriet.](https://lanskallan.se/app/uploads/2022/12/6201821a-1024x766.jpg)
![En kvinna sitter på en stol.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/04/anna-johansson-01-802x1024.jpg)
![Svartvitt fotografi, två kvinnor står och sträcker och viker lakan i tvätteriet.](https://lanskallan.se/app/uploads/2022/12/6201821c-1024x743.jpg)
![En svartvit bild av en kvinna vid ett skrivbord. På bordet syns ålderdomlig elektronisk apparatur och i bakgrunden syns fyra stora skåpdörrar.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/09/alwac-iii-computer-1959.jpg)
![En grupp unga kvinnor och en förman står uppställda i en verkstad.](https://lanskallan.se/app/uploads/2022/11/22019211-1024x656.jpg)
En tvätterskas berättelse
Marias resa till Sverige
Innan Maria kom till vindsrummet där hon bor på Kumla gård i närheten av Botkyrka kyrka har hon flytt från Estland. Hon föddes på Ormsö i Estland 1893 och tillhörde en grupp estländare som hade svenska som första språk. Hon och hennes man hade fyra barn och ett jordbruk tillsammans. På deras gård fanns några kor, höns, får och hästar. Marias man dog efter en olycka 1940 och därefter fick hon sköta alla gårdens djur, odlingar, barnen och familjens försörjning på egen hand.
År 1940 kom andra världskriget kriget till Estland och landet ockuperades först av Sovjetunionen, 1941 av Tyskland och 1944 av Sovjetunionen igen. Marias äldsta son tvingades in i armén mot sin vilja när han bara var 17 år gammal och befolkningen på Ormsö blev vana vid att söka skydd från kulor som ven över ön. Många människor flydde under den här tiden från Estland till bland annat Sverige och 1944 beslutade Maria Slät sig för att försöka få med sig barnen ut ur Estland. Hon tvekade länge innan hon gav sig av eftersom hennes näst äldsta son som då var 15 år inte kunde få ett utresetillstånd. Man kan tänka sig att det också måste ha varit ett svårt beslut för Maria att överge sin gård och sina djur. Hon lyckades genom en annan familjs hjälp få ombord sin 15-åriga son på skeppet mot Sverige. Den 22 juli 1944 klev Maria Slät och hennes tre yngsta barn av båten bärandes på en liten träkista med familjens packning, för att påbörja sina nya liv i Stockholms län.
Från jordbrukare till tvätterska
Det kom många människor på flykt från Estland till Sverige ungefär samtidigt som Marias familj. De fick flytta ut till trakterna runt omkring Stockholm där man under den här tiden sökte arbetskraft. Maria som då hade hunnit fylla 51 år fick arbete på Ånga herrgård utanför Nyköping och fick byta yrke från jordbrukare till hushållerska. Dottern fick hjälpa till med serveringen på gården och äldsta sonen fick bli dräng. De bodde i ett rum inne i herrgården och Maria vantrivdes med det nya ofria livet där. Hon som var van att sköta sitt eget hem behövde nu bo med barnen i ett rum inne i chefens bostad.
Maria Slät hade bott och arbetat på Ånga herrgård i några år när hon fick höra talas om att en grupp estlandssvenskar hade flyttat till Botkyrka för att arbeta på tvätterierna kring Albysjön. Hon fick veta att det skulle finnas lediga möblerade rum på Kumla gård och lediga arbeten på det närliggande AB Fittja familjetvätt. Hon och barnen valde då att lämna Ånga herrgård. Marias son har berättat att herrgårdens ägare Hanna von Born ska ha vräkt ur sig gränslösa elakheter när familjen Slät gjorde sig redo för avfärd. Det hade blivit dags för Maria att sadla om igen, den här gången från hushållerska till tvätterska.
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/01/mariasletvidstrykbordetfittjafamiletvattomkr1950xollescan-665x1024.jpg)
Maria Slät stryker tvätt på Fittja familjetvätt omkring år 1950.
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/01/marias-slats-liv-1024x720.png)
![Svartvitt foto av Maria i det ålderdomliga köket med vedspis.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/02/00433estlandssvenskarna5-1001x1024.jpg)
Maria kommer till Botkyrka
Väl framme på Kumla gård ska de ha mötts av ett nedgånget vindsrum utan möbler. Tvåvåningshuset med utedass som skulle bli deras nya hem hade varken avlopp eller rinnande vatten och rummet de fått hyra kryllade av vägglöss. Trots det var Maria lättad över att kunna stänga dörren om sig och vara en fri kvinna när hon kom hem till sin egen plats. I de övriga lägenheterna på gården bodde flera andra estlandssvenskar och det var säkert skönt för henne att hitta den gemenskapen igen.
Dagen efter familjen Slät flyttade till vindsrummet i Fittja började Maria arbeta på AB Fittja Familjetvätt och där stannade hon kvar i 12 år fram till sin pensionering.
Tvätterskornas villkor
Marias arbete var främst strykning och på bilden här intill kan ni se henne med ett elektriskt strykjärn. Hon har en balja bredvid sig med en björkruska för att kunna fukta tvätten innan den stryks. Trots att arbetet var tungt och enformigt så säger Marias barn att hon aldrig brukade klaga över sin tillvaro. På 1950-talet fanns det nämligen få alternativ för kvinnor som kom från arbetarklassen och att ha en anställning med en lön och egen bostad var friare och tryggare än många andra hade det.
Hon bodde kvar där i vindsrummet på Kumla gård ända tills huset revs i början av 1970-talet. På slutet av sin tid i vindsrummet sov hon fortfarande på trasmattor, precis som hon gjort ända sedan sin första natt på Kumla gård.
![Ett äldre hus med slitet uthus där tegelpannor saknas och en oslagen äng framför.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/01/kumla-gard-1024x757.jpg)
Kumla gård innan den revs. Idag ligger ett stort byggvaruhus på platsen intill E4:an, bara gatan, Kumla gårdsväg, påminner om svunna tider.
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/03/samarbete-300x159.png)
Fundera och samtala
- Vilket av Marias tre arbeten skulle du helst vilja ha?
- Det finns inga källor som berättar om vad Maria kände. Kan du ändå gissa några känslor som hon hade vid olika händelser i livet?
Vad minns du om Marias liv?
Starta quizetRelaterat källmaterial
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/11/generalstabskartan-18611893-b1-1024x601.jpg)
![Ett svart-vitt porträtt av familjen där pappan i stort skägg står upp flankerad av mamman och sonen som sitter på var sin sida.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/09/tvattarfamiljenjohanssonvidhagalundpappaaugustmammacharlottaochsonenkallefodd1895mormorsaknasbi-767x1024.jpg)
![Fyra kvinnor och en man i badkälder står i vattnet och två barn sitter på stranden.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/09/tvatteri-och-badande-foto-thf-1024x725.jpg)
![Två män och en gammal bil framför en lada.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/09/vikensberg-el-sjogrens-tvatt-1024x663.jpg)
![En annons med två bilder som föreställer byggnader och tvätt på tork utomhus. Texten lyder: Älta ångtvätt telefon Älta 19. Rekommenderas. Utför all slags tvätt och mangling väl, snabbt och billigt. Modern, ej skadlig tvättmetod. OBS.! Prima insjövatten, luft och soltork vid tvättningen! Hämtning och expediering dagligen. Vördsamt Älta ångtvätt.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/09/alta-angtvatt-03.jpg)
![Två kvinnor står på knä och tvättar i en vak i isen strax intill land. Ett barn står bredvid. En kvinna står vid en träbalja och håller en kanna i handen.](https://lanskallan.se/app/uploads/2022/12/trollsjon-01.jpg)
![Svartvitt fotografi, två kvinnor står och sträcker och viker lakan i tvätteriet.](https://lanskallan.se/app/uploads/2022/12/6201821c-1024x743.jpg)
![Svartvitt fotografi, två kvinnor arbetar i tvätteriet.](https://lanskallan.se/app/uploads/2022/12/6201821b-1024x780.jpg)
Arbetarbarnens nöjen i Jungfrusund
Jungfrusund på Ekerö
Pojkarna på bilden badar vid varvet i Jungfrusund. Vid slutet av 1800-talet och början av 1900-talet fanns där några industrier och många av arbetarna bodde här med hela sina familjer. Pojkarna använder en kran som var tillför att bygga båtar som hopptorn. Idag skulle det säkert vara strängt förbjudet men på den här tiden var kontrollen inte lika stor.
Bus och rackartyg
Sten Johansson flyttade hit när han var 15 år. Han var tillräckligt gammal för att arbeta i sågverket men inte äldre än pojkarna på bilden. Han berättar att ett av nöjena var att reta upp den argsinte smeden. Barnen stod utanför smedjan och retades med smeden genom fönstret. Vid ett tillfälle blev smeden så arg att han kastade sin slägga genom rutan så att glaset yrde.
Men smeden hämnades på ett annat sätt också. Det var smeden fungerade som frisör i för gubbar och ungar i Jungfrusund. Sten Johansson berättar att när det var hans tur att gå och klippa sig så snaggade smeden halva hans huvud. Sedan sa han att han inte hade tid mer. Sten fick gå hela dagen med en halv frisyr. Det tyckte han var pinsamt. Det dröjde till kvällen innan smeden klippte klart.
Hittade på egna nöjen
Så här berättar Sten om vad som fanns att göra som barn i Jungfrusund:
Nöjeslivet fick man för det mesta skapa själv. Det blev bio någon gång i Träkvista Folkets hus, Blåbandsmöten och religiösa stugmöten. Det var bryggdans på sommaren, skridskoåkning på vintern, för att inte tala om jumpning på vårisarna. Populärt skoj var förstås att spela hartsfiol för en och annan argsint gubbe samt skrämma slag på flickor och småungar med ett och annat original som kom och gick på trakten. Tokiga Svensson var en och sotar Jerker med sin enmediga spark och avigvända ekorrpäls – dem var vi livrädda för.
Citat från ”Något om gamla tiden på Jungfrusund av Sten Johansson, Ekerö-Munsö hembygsförening.
Läs mer i rutan här intill om de nöjen som Sten och hans kompisar ägnade sig åt.
![Svartvitt foto av elva pojkar i badbyxor som klättrar på en kran intill vattnet.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/11/jungfrusund-3-1024x752.jpg)
En av varvets kranar fungerade som hopptorn omkring år 1920.
Bryggdans – Ett vanligt nöje på somrarna var att dansa. För att få musik behövdes en orkester. Det var det vanligaste fram till 1970-talet när disko (dans till skivor) slog igenom. Bryggor var lämpliga platser med sina platta ytor och goda kommunikationer.
Husmöten – På 1800-talet förlorade kyrkan sitt monopol på religionen. Människor började träffas hemma för att läsa bibeln, be och samtala. Det var en del av det som kallas väckelserörelsen.
Blåbandsmöten – Ett blått band runt armen användes som symbol för medlemmar i en kristen rörelse som arbetade för nykterhet. Blåbandsrörelsen var en del av två olika folkrörelser, nykterhetsrörelsen och väckelserörelsen.
Jumpning på isflak – Detta nöje gick ut på att hoppa (jumpa) mellan isflak på våren när isen började spricka. Passar bra för spänningssökare som inte är rädda för kallt vatten eller döden. Här kan du se på film hur det gick till.
Hartsfiol – Ett bus som gick ut på att man band fast en fiskelina vid någons fönster och gned på det med en bit kåda (harts) så att det uppstod mystiska gnisslande ljud inne i huset.
Fundera och samtala
- Tror du att barn gjorde mer eller mindre saker som vuxna inte gillade förr?
- Vad kan källan i texten säga om barns fritid i början av 1900-talet?
- Tycker du att Sten Johanssons berättelse säger något om hur relationerna mellan människor skiljer sig från idag?
Quiz om texten
Starta quizetFritidsfoton
![Fyra kvinnor och en man i badkälder står i vattnet och två barn sitter på stranden.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/09/tvatteri-och-badande-foto-thf-1024x725.jpg)
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/09/2201929-1024x753.jpg)
![Svartvitt foto av 10 personer , en hund och en cykel som står uppställda på och runt verandan på ett hus.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/09/altavagen-05.png)
![Ett svartvitt foto av elva pojkar i badbyxor på en pråm.](https://lanskallan.se/app/uploads/2024/07/se-ab-emh-0002131-1024x716.jpg)
Ångmaskinen drev industrin i Jungfrusund
Sten 15 år, eldare
Sten Johansson flyttade till Jungfrusund med sin mormor och morfar år 1908. Morfar var maskinist på sågverket och Sten arbetade som eldare. Så här berättar han:
Jag minns det som rätt kusligt när man den mörka årstiden fick gå iväg klockan fem på morgonen med en liten fotogenlykta i handen. Ofta låg det någon luffare på panntoppen och då kändes det lite pirrigt innan man fick upp ångan, så att det gick att starta ångturbinen och det blev ljust överallt. Klockan sex skulle man släppa på lyset till bostäderna och så kom maskinisten. Han skulle smörja alla lager under sågen och se till alla remmar och maskinen mm.
Det var alltså Stens uppgift att elda med trä som blivit över i sågen och starta ångmaskinen som drev både sågverket och belysningen i det lilla arbetarsamhället. Varje arbetarbostad hade en lampa mitt i taket i det enda rummet. Det fanns inga batterier så elen var bara på när sågens ångmaskin gick.
Livet i industrisamhället Jungfrusund
Här bodde omkring 180 personer som mest. Nästan hälften var barn. Det var nästan bara männen som arbetade i de industrier som fanns här: Sågen, som gjorde brädor, varvet som byggde båtar och kvarnen som malde mjöl.
Arbetslönerna har jag inte minne av men det var väl som vanligt på den tiden – för lite att leva på men lite för mycket att svälta ihjäl av. Jag vill minnas att morfar som maskinist, på sista tiden hade 300 kr i månaden. Alla hade fri bostad och vedbrand, till och med fri el från egen ångturbin.
Ohyra löss och kackerlackor fritt. Från början början bestod bostäderna av endast ett rum, vi var bland de första familjerna som flyttade in i en ny barack med ett rum och kök.
Många familjer hade 7-8 barn så det blev ändå ganska trångt. Sten berättar vidare:
Bekvämligheterna bestod i utedass med en rad sitthål. Några garderobsutrymmen behövdes ju inte, ingen hade just mer än vad de gick och stod i. Ett handfat på spishörnet för personlig hygien.
Några arbetstillfällen för kvinnorna förekom ej, men i gengäld kunde de få ägna sig åt hemmets skötsel och barntillsyn, så vad det beträffar kan man ju tala om ”den gamla goda tiden”. Däremot fick barnen väldigt tidigt börja med enklare arbeten på sågen.
Ånga drev båtar och industrier
Ångbåtarna var Jungfrusunds koppling till omvärlden. Båtarna kom med varor, med säd till kvarnen och med timmer. Båtarna drog stora lass av timmer på släp och ofta var vattnet fullt av stocka. Ångmaskinen var alltså en viktig orsak till att industrier kunde finnas här. Det var ju ångmaskiner som drev båtar, belysning och fabrikernas maskiner. En del av träet som inte kunde eldas direkt kördes till Gällstaö där det fanns kolmilor. Där fanns lägenheter för tre familjer till som arbetade med att göra träkol i milorna.
Sågen stannade
Även om sjötrafiken knöt ihop Jungfrusund med Stockholm så var det för långt och för få turer för att pendla till stan. Så när sågen lades ner år 1925 fick många svårt att hitta nya jobb. Några fick jobb i grusgroparna på Ekerö och många fick flytta.
![Ett svartvitt foto av några hus vid vattnet omgivna av högar av trä och virke.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/11/jungfrusund-1-1024x729.jpg)
Sågen och varvet vid Jungfrusund omkring år 1905. Till vänster i bild är en båt under konstruktion.
![Ett svartvitt foto av två hus, det ena med en mycket hög skorsten.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/11/jungfrusund-2-1024x672.jpg)
Kvarnen i Jungfrusund drevs också av en ångmaskin. Skorstenen och alla byggnader är rivna idag.
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/12/angmaskin.png)
![Svartvitt foto av en man med hatt som står mitt på en räls som går förbi två kolmilor intill vattnet.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/11/jungfrusund-4-1024x773.jpg)
Träkol var ett bra bränsle till ångmaskiner och tillverkades av trä i en kolmila. Fotot visar kolmilor på Gällstaö omkring 1910.
På platsen fanns förr en stor rullstensås som sträckte sig ut i vattnet. När Stockholms centralstation byggdes i mitten av 1800-talet så hämtade man sand och grus här. Då uppstod en plan yta där en såg och en kvarn startade år 1874. Här fanns också ett varv, alltså en industri där man byggde båtar.
Sedan år 1990 förbinds Ekerö med fastlandet av en vägfärja mellan Jungfrusund och Slagsta.
Fundera och samtala
- På vilka olika sätt har industrialiseringen påverkat platsen Jungfrusund?
- Vilka bekvämligheter skulle du sakna mest om du hade levt på den här tiden?
Quiz om Jungfrusund förr
Starta quizetArbetarbilder från Mälaröarna
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/10/smederna-i-stenhamra-1906-1024x776.jpg)
![Svartvitt foto av en man i keps och kortärmad skjorta som skjuter en vagn med tegelstenar på en tågräls.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/12/20065-ca-object-representations-media-33828-rlybig-1024x719.jpg)
![En man i skärmmössa och snickarbyxor står lutat mot en lastbil. På lastbilens flag är ett trettiotal stora mjölkkannor fastspända med remmar. Under bilden står: MYCKET SÄLLSYND, Scania Frambygge årsmodell 1935. John Rask utanför Mjölkcentralen, Torsgatan. År 1935.](https://lanskallan.se/app/uploads/2022/12/mjolk-20210930-135932-2-scaled-1024x763.jpg)
![Framsidan av en buss. På kofångaren ligger två stora säckar och där sitter också en man iklädd keps, slips, kostym med väst. Längst upp på bussen står linjens nummer och destination. Vindrutan är tvådelad.](https://lanskallan.se/app/uploads/2022/12/22012617025-754x1024.jpg)
![Fem män och en häst som drar en vagn med gatsten.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/09/76570-ca-object-representations-media-32576-rlybig-1024x613.jpg)
![Fem män står böjda över en sandgrop och gräver upp sand.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/09/69495-ca-object-representations-media-32747-rlybig-1024x650.jpg)
![Svartvitt foto av 11 män med keps uppställda framför ett växthus med hög skorsten.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/11/anstallda-vid-ekebyhovs-plantskola-1024x645.jpg)
![foto av två män i hatt och mustasch vid en vagn på räls. På vagnen står ett stenblock.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/10/stenhamra-stenbrott-1912-1024x711.jpg)
Två olika liv
Tänk dig in i situationen
Hur hade ditt liv varit om du fötts i slutet på 1800-talet istället för idag? Du hade så klart fått klara dig utan så många saker och helt utan digital teknik. Hade du kunnat leva ett lyckligt liv ändå?
Om dina föräldrar hade råd att ge dig en utbildning så skulle du kunna få ett bra och passande yrke och tjäna pengar. Men många barn på den här tiden hade mycket fattiga föräldrar eller inga alls. Då blev barnen helt beroende av hjälp från annat håll. Så var det för Hulda och Calla. Här är berättelsen om deras olika liv.
Hulda Uppström
Hulda föds år 1871 i Stockholm. Hennes mamma hade sökt lyckan i stan när hennes man dog i en olycka hemma i Indal i Medelpad. Hon föder en dotter på ett provisoriskt BB på Södermalm där någon antecknar barnets namn Hulda och att hon är ”oäkta”, så hette det när föräldrarna inte var gifta. Det finns ingen närvarande pappa och Hulda bor med sin mamma på Bysis, bysättningshäktet på Hornsgatan. Det var ett häkte för personer som inte kunde betala sina skulder. De bodde där och arbetade tills skulderna var betalda.
Calla Björk
Calla har inte heller goda förutsättningar i livet. När hon föds år 1883 antecknas inte ens något efternamn. Mamman som är 22 år och ogift nämns, men försvinner sedan ur källorna. Calla verkar inte ha någon förälder alls som tar hand om henne. När hon är tre år får hon komma till ett fosterhem. Hennes fostermamma heter Hedvig och är aktiv inom frälsningsarmén, en kristen organisation som kämpar för att lindra den värsta fattigdomen i Europas städer. Hon får bo med Hedvig och ett äldre fosterbarn tills Hedvig dör. Då är Calla 13 år.
Skyddshemmet i Glömsta
På något sätt får en förening, som håller på med välgörenhet, reda på att flickorna har det svårt. Föreningen för Värnlösa Flickor driver ett skyddshem i Glömsta dit Hulda och senare Calla flyttar. Kanske är det någon granne som ser dem ofta, och som känner medlidande och tipsar föreningen.
![Ett uppslag ur en bok visar en svartvit bild av en flicka i huckle på ena sidan och texten Ogifta Hulda Fredrika Uppstörm f 16/4 71. Str. för 3 öres stöld. P.U. 56.D.6.-94.116.D.1-93. Rapp. 28/2 95.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/12/se-ssa-0023-01-fxib-bild-3012-stitch-1024x828.jpg)
Idag skulle vi kalla det här för ett ”mugshot”. Fotot på Hulda togs när hon dömdes till fängelse.
Huldas liv
Efter fem år på skyddshemmet får Hulda jobb som piga hos prästen i Huddinge kyrka. Men av någon anledning är hon inte kvar på prästgården ett år ens. Prästen i varje kyrka förde anteckningar om vilka som bodde inom församlingen, var de bodde och deras sysselsättning. I sådana kyrkböcker kan vi läsa att Hulda flyttar ofta och hör till gruppen ”löst folk”. När Hulda är 20 år gammal så åker hon fast för stöld och döms till två månaders straffarbete på Länsfängelset för kvinnliga fångar på Norrmalm. När hon kommer ut ur fängelset grips hon snart igen för stöld. Tredje gången som detta händer så blir hon av med sina rättigheter som medborgare. Det betyder att hon inte fick ha vissa yrken, rösta i val eller vittna i domstol.
År 1904 häktas Hulda för sista gången. Hon har försökt hitta arbete men inte lyckats. När hon blev för hungrig stal hon en damkrage som hon försökte sälja på pantbanken men då greps hon och dömdes till ett år och tre månaders straffarbete. Huldas liv fortsätter att vara svårt. Hon drygar ut kassan genom att sticka trikåer. Det är ett industriarbete som hon kan göra hemma med hjälp av en stickmaskin. Det färdiga trikåtyget lämnas sedan till en klädfabrik mot en mindre betalning. Under en period jobbar hon som piga på Lilla Essingen, kanske i någon av sommarvillorna på ön.
Vid 52 års ålder flyttar Hulda till ett hus för fattiga i Solna. Huset heter Runboda, ligger i Hagalund och ägs av staten. Huldas liv slutar när hon är 70 år. Hon har bott med främmande människor, på fängelser och arbetsinrättningar. Vi får hoppas att hon fick det lite lugnare och kunde njuta av livet de sista åren i lägenheten i Solna, där hon är registrerad som folkpensionär.
![Ett svartvitt foto av en ljus tvåvåningsbyggnad .](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/12/prastgarden-huddinge.jpg)
Prästgården i Huddinge, där Hulda fick sitt första jobb.
Callas liv
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/12/lararinnan-kalla.jpg)
När Calla Björk lämnar Huddinge och skyddshemmet så har prästen stavat hennes namn med K och skrivit att hon är lärarinna. Det verkar som att Calla hade extra lätt för att läsa, skriva och annat skolarbete. Hon stannar nämligen kvar på skyddshemmet ett år extra och undervisar de yngre flickorna. Dessutom fick hon betyget A av prästen vid konfirmationen år 1901. Det var ovanligt. Trots att Calla inte har någon vanlig lärarutbildning lyckas hon få ett jobb som småskolelärarinna. Skolan ligger i Åmot i Gästrikland. Där fanns vid den här tiden en livlig timmerindustri och många arbetares barn som behövde utbildning.
Senare får Calla in inbjudan av författaren Anna Maria Roos. Anna Maria skriver läroböcker som alla svenska skolbarn lärde sig läsa i och sånger, bland annat ”Bä, bä, vita lamm”. Hon bor tillsammans med skulptören Sigrid Blomberg i Villa Elgentorp. Calla accepterar inbjudan och flyttar in.
Calla fortsätter att ta arbeten som lärarinna på olika håll och år 1909 kommer hon in på utbildningen till folkskollärare. På den här tiden fanns inga studielån, men på något sätt kunde Calla ändå betala för studierna. Kanske var det Föreningen för Värnlösa Flickor som betalade?
Efter utbildningen på folkskollärarseminariet i nuvarande Björngårdsskolan på Södermalm bor Calla länge i Katrineholm. Där arbetar hon på Östra skolan och bor tillsammans med en annan lärarinna: Jenny Söderberg. Tillsammans flyttar de två till Stocksund i Danderyd. Ingen annan av flickorna som växte upp på skyddshemmet har gjort en sådan klassresa som Calla Björk. Hon föddes utan föräldrar som ville veta av henne. Utan hennes fostermamma Hedvig och skyddshemmet hade hon nog inte haft möjligheten att ta vara på sina talanger och leva det medelklassliv som hon nu kunde. När Jenny, som är tio år äldre, dör flyttar Calla själv till en lägenhet nära Gärdet i Stockholm där hon lever tills hon är 93 år.
Fundera och samtala
- Vad tror du gjorde att de två flickorna fick så olika liv?
- Vilka likheter kan du se mellan Hulda och Calla?
- Kan du komma på någon hjälp som flickorna hade fått om de levt idag?
Quiz om texten
Starta quizetSista torparfamiljen på Wallmyran
Torpet Wallmyran
Torpet hette egentligen Wallmyravreten och låg i Länna. På 1970-talet bestämde kommunen att bygga ett industriområde på platsen. Eftersom huset då hade stått tomt ett tag och börjat förfalla så revs det. Torpet Wallmyran ägdes av Länna gård precis i närheten. Idag går motorvägen mot Nynäshamn rakt över gärdena där torparna gick till Länna för att arbeta. Det ingick nämligen i torparnas villkor att arbeta för bonden som ägde torpet.
Johan Ludvig Johansson
Josefinas man, pappa till de sju barnen dog redan två månader efter flytten. När någon dog gjordes en bouppteckning. Det betydde att man skrev upp allt som personen ägde för att fördela arvet. Där kan vi läsa att Johan Ludvig lämnade efter sig saker som var värda 150 kr och skulder på 580 kr. Josefina förlorade alltså sin man men ärvde hans skulder.
En plog, en harv, höskrindor, snickarverktyg, säd och ärtor berättar att familjen levde på odling. Inga djur finns med men flera redskap för tvätt. Familjen använde säkert tvättgrejerna till sin egen tvätt men kanske också för att tvätta åt rika familjer i stan. Det var nämligen mycket vanligt för små jordbruk längs Lissmaån vid den här tiden. Begravningen kostade 20 kr.
Berta Johansson
Den äldsta dottern gifte sig 1905 med en dansk och flyttade först till Bromma. Där antecknade prästen i kyrkboken att de hade fått sonen Harald Einar år 1909 och att de arbetar som cigarettarbetare. År 1926 flyttade de till Danmark.
Julia Johansson
Julia gifte sig med vaktmästare Helge Österlin. I källorna står det att Julia var sömmerska. På den här tiden antecknade man alltid personens yrke. Då blev det lättare att veta vem personen var men också vilken status den hade i samhället.
Bror August Johansson
Bror August drunknade 5 december 1907. Han hade nyss fyllt 18 år. Tidningarna från den här tiden skriver om att det har varit kallt väder. Kanske har han gått ut på Drevvikens eller Lissmaåns is?
Nils Erik Johansson
Nils Erik blev inkallad till armén under första världskriget år 1919, samtidigt som pandemin Spanska sjukan kommer till Sverige. Nils Erik hörde till de mer än 30 000 svenskar som dog av sjukdomen.
Per Johansson
Per kallades också in till armén flera gånger. År 1921 kunde de militära myndigheterna inte hitta honom. De har antecknat att han är ”obefintlig”. År 1940 dyker han upp i källorna igen. Han bor i Boston (USA) och jobbar som fiskare. Hans årslön är ganska normal men han sliter inte året om som på torpet. Fisket i Atlanten var koncentrerat till 20 veckor om året.
Josefina Johansson
Mamman i familjen, Josefina fortsatte att jobba med torpets jordbruk tillsamman med sina söner Per, Julius och Knut. Wallmyran var fortfarande hennes adress när hon dog på Epidemisjukhuset i Södertälje år 1943. Vi vet inte om eller hur hon betalade av skulderna men antagligen fick hela familjen slita hårt. Kanske fick de hjälp av markägaren på Länna gård?
Julius Johansson
Den äldste sonen Julius bodde kvar på torpet till sin död på Södertälje sjukhus år 1947.
Knut Johansson
Knut levde till 1965. Kanske var han den siste som bodde i torpet men inte hela sitt liv. En period var han skriven i en liten stuga nära Länna gård.
![En handritad karta medbackstreck istället för höjdkurvor.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/10/generalstabskartan-1892-1024x781.jpg)
På kartan från 1894 syns Wallmyran i närheten av Länna gård.
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/11/svartloesa-haeradsraett-ab-f2-53-1905-bild-2170-sida-212-e1699264045217.jpg)
I bouppteckningen efter Johan Johansson står allt han ägde. Klicka på ”Bildinformation” för att titta närmare.
År 1905 var Länna ren landsbygd. I centrala Huddinge började lantbrukarna satsa på att sälja tomter istället för att odla vid den här tiden. De små villaförorterna växte långsamt i början. Hörningsnäs, Stuvsta, Segeltorp och Fullersta blev egna små samhällen. På 1930-talet började också stationerna längs järnvägen till Nynäshamn växa till små samhällen.
Fundera och samtala
- Vilka är de viktigaste skillnaderna mellan din familj och toparfamiljen?
- Texten innehåller några gissningar. Stämmer dem med vad du vet om historien.
- Vilka historiska källor tror du att texten bygger på?
Quiz om Wallmyran
Starta quizetFler historiska kartor
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/01/tyreso-tegelbruk-haradsek-kartan-1906-1024x624.png)
![Gammal handritad karta.](https://lanskallan.se/app/uploads/2022/12/2201381-scaled-1024x638.jpg)
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2022/12/lms2-4c4d535f474b2f34-1-1-880x1024.jpg)
![Gammal handritad karta.](https://lanskallan.se/app/uploads/2022/12/2201383-nyfors-ar-1806-brandforsakringshandling-brandverket-505x1024.jpg)
![Gammal handritad karta.](https://lanskallan.se/app/uploads/2022/12/2201384-del-av-haradskarta-1906-med-nyfors-lantmateriet-857x1024.jpg)
![Handritad gammal karta.](https://lanskallan.se/app/uploads/2022/11/2201923-1024x383.jpg)
Flickorna på Glömsta gård
Ett skyddshem för fattiga flickor
I slutet av 1800-talet fanns många föreningar som sysslade med välgörenhet, att hjälpa fattiga människor. En av föreningarna använde Glömsta gård som ett skyddshem för fattiga flickor. Flickorna på bilden hade ingen som kunde försörja dem. Därför fick de flytta till Glömsta. Skyddshemmet blev deras nya hem och skola.
Många hade bara en förälder som var ensam med många barn. Stockholm var fullt av sådana familjer som försörjde sig med tillfälliga arbeten och flyttade runt mellan trånga lägenheter. Barnen tog hand om varandra, ibland fick de tigga eller ta enkla jobb. Ändå räckte pengarna knappt till mat.
Skola, hem och yrkesutbildning
Välgörenhetsföreningen såg till att några flickor från sådana familjer fick de flytta från Stockholm ut till landet i Huddinge och bo på Glömsta gård. Flickorna kom till skyddshemmet när de var omkring tio år och bodde ofta kvar i sju-åtta år. På skyddshemmet fick de lära sig läsa, skriva och räkna men de fick också en yrkesutbildning till tjänarinnor. De lärde sig till exempel att tvätta, städa, laga mat och putsa silver. Det var färdigheter som behövdes för att få jobb som hembiträde hos en rik familj i framtiden.
De vuxna kvinnorna på bilden organiserade arbetet med matlagning, tvätt och städning. Flickorna levde sina liv under några år på skyddshemmet och lämnade det bara för att gå i kyrkan och konfirmera sig.
Vem ansvarar för de fattiga barnen?
Idag är det ofta kommunen, regionen eller staten som har i uppgift att hjälpa barn som saknar en förälder som kan ta hand om den. Du som är under 18 år har många rättigheter och det finns lagar som talar om att alla har samma rätt till hjälp. Under 1800-talet var det helt annorlunda.
Föreningarna som höll på med välgörenhet var inriktade på att hjälpa de mest skötsamma fattiga. Om du behövde hjälp så kunde du kanske få det, som flickorna på skyddshemmet, men det krävde lite tur och att någon med pengar kände medlidande med dig. Skyddshemmet i Glömsta och andra barnhem fick inte sina pengar från gemensamma skatter, utan från frivilliga bidrag. Författare August Strindberg var en av dem som skänkte pengar.
Senare, under 1900-talet blev Sverige mer och mer ett välfärdssamhälle. Det innebar att hjälpen till barn styrdes av lagar och sköttes av det offentliga. Då behövdes inte välgörenhetsföreningarna lika mycket och skyddshemmet i Glömsta lades ner. Idag är det en privat bostad.
Hur gick det för flickorna sedan?
Tack vare välgörenhet fick flickorna på Glömsta skyddshem en chans till ett bättre liv. De fick en yrkesutbildning och hjälp att hitta ett arbete. De som sysslade med välgörenhet kom från helt andra yrken och tillhörde de som hade det bäst i samhället. Hembiträde var inget jobb för dem, men för de fattiga flickorna var det ändå en möjlighet till ett bättre liv. Som hembiträde hade du en liten men fast inkomst och någonstans att bo. Flickorna slapp tigga, stjäla eller sälja sex. Det var nämligen vad många tvingades göra som inte fick den här chansen.
De flesta gick det bra för men inte för alla. I artikeln nedan kan du följa två flickors levnadsöden.
![Tretton flickor står uppställda framför Glömsta gård tillsammans med sin föreståndarinna. Texten under bilden lyder: Från barnhemmet vid Glömsta.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/12/idun-foto-2-1024x745.jpg)
Bild från reportage i tidningen Idun år 1902.
![Ett tiotal flickor sitter runt ett stort bord i ett rum och handarbetar. Garnnystan på bordet. Texten lyder: En flitens stund i stora arbetssalen. Från barnhemmet vid Glömsta.](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/12/idun-foto-1.jpg)
Bild från reportage i tidningen Idun år 1902.
![](https://lanskallan.se/app/uploads/2023/12/glomsta-gard-2016-1024x740.jpg)
Fundera och samtala
- Hur tror du att det skulle vara om frivilliga välgörenhetsorganisationer drev det mesta av hjälpen till fattiga idag?
- Känner du till hur man utbildar sig till ett yrke idag? I så fall vad kostar det?
- Titta på kartan och undersök hur området runt Glömsta såg ut 1861. Hur har det förändrats?
- Var skulle du anlägga ett skyddsboende idag?